Det är mer än en rad isolerade händelser.
Det står klart att en organiserad brottslighet pågår.
Och för tillfället går affärerna bra.
De går så bra att det inte verkar finnas några vittnen alls.
Med anmälningar av så skilda brott som väskryckning till inbrott-
-har polisens växel blivit nedringd av den arga allmänheten-
-som har drabbats av brottsvågen som fortsätter att plåga staden.
I stället för att bli bättre har det faktiskt blivit sämre.
Men ännu värre är dessa brotts märkliga beskaffenhet.
Varor i alla former, från skateboards till stereosystem-
-har försvunnit från hyllor i en skrämmande fart.
Offren hinner sällan se tjuvarna.
Många vet inte att de har blivit offer förrän det är för sent.
Polisen har ännu inte hittat ett enda vittne.
Man har bara några vaga rapporter om unga pojkar på brottsplatserna.
Men vem som än ligger bakom brotten är en sak säker:
Det är mer än en rad isolerade händelser.
Kom igen. Skynda dig.
Bra.
Brott utan brottslingar. Ett osynligt gäng. Vem ska vi ringa?
Tyvärr är det bara polisen som kan bekämpa-
-det vissa redan kallar den tysta brottsvågen.
Men den värsta tystnaden är nog den som kommer från stadshuset.
April O'Neill, Channel 3.
-Du får inte slita ut dig. -Och bli av med all glamour?
-God natt. -God natt.
-Taskig timing. -Det menar du inte?
Ta handväskan!
-Försvinn! Vad tror ni... Hjälp! -Ta smyckena!
-Ta pengarna. -Jag har klockan.
Vad är det här? Jag trodde att jag hade sett allt.
Okej, hårdingar.
-Är du okej? -Ja.
Vila här medan vi ta hand om dem.
-Hjälp John, Ted. -Akta huvudet.
Nej.
-In med dem i bilen. -Jäklar.
-Fantastiskt. -Vi var råfeta.
-Lysande! -Killar och tjejer.
-Elitserien i nedslagning är här. -Ja!
Härligt!
-Soft! -Bossa nova!
-Bossa nova? -Chevy Nova?
-Lysande! -Ja!
-Härligt. -Nu sticker vi. Jag är utsvulten.
-Mat! -En fet pizza-attack, polarn.
Pizza! Jag behöver det.
-Tusan. -Okej!
-Bra kväll, killar. -Ge mig tre!
Vi var jättebra.
Jäklar!
Okej.
Vi har utkämpat vår första strid.
De var många, men vi spöade...
Vi stred väl.
Blev ni sedda?
Detta är nåt som aldrig får svikta.
Även dem som är allierade skulle inte förstå.
Vårt rike är skuggorna. Lämna dem motvilligt-
-för när ni gör det måste ni slå till hårt-
-och sen tona bort helt spårlöst.
Jag tappade en sai! Men jag kan hämta den!
Raphael! Släpp taget om den.
Era ninjafärdigheter börjar nå sin topp.
Endast en viktig lektion återstår.
Men den måste vänta.
Jag vet att det är jobbigt för er här under jorden.
Jag vill ha en stor pizza med extra ost, skinka, peperoni.
Era tonåriga sinnen är ivriga.
Men ni får aldrig sluta att träna ninjans konst.
Osynlighetens konst.
Men ingen ansjovis. Och då menar jag ingen ansjovis.
-Om du lägger på det är du illa ute. -Michaelangelo!
Det var allt och klockan går, polarn.
Ni är fortfarande unga, men en dag kommer jag att vara borta.
Använd mina läror med vishet.
Jag föreslår att vi mediterar om kvällens händelser.
Ninjitsu!
Det är som att meditera.
-Vart ska du, Raph? -På bio.
-Är det okej med dig? -Ja.
Gör ditt bästa.
-Hur är det? -Bra.
Fin kväll.
Pizzakillen har 30 sekunder.
Har du tänkt på det Splinter sa ikväll?
Jag menar hur det skulle vara att inte ha honom kvar.
Tiden är ute. Tre dollar billigare.
122. 122 och en åttondel?
122 och en åttondel.
Underbart. Var ligger det?
Du står på det.
Stoppa ner den här.
Ge mig den där.
Det här är bara tio. Den kostar tretton.
-Du är två minuter sen. -Jag hittade ju inte hit.
Vis man säger: Förlåta är gudomligt, men betala ej fullpris vid försening.
Jag måste skaffa en ny rutt. Jag trodde jag hade levererat överallt.
Ja, mina vänner. Det är den nya turboginsun.
Den tärnar, den skivar och gör pommes frites i tre olika...
Ungar.
Hur kommer de på såna saker?
-Jag har den. -Stoppa dem!
-Vad fan var det? -Jag vet inte.
Det var ett brott, väskryckande kräk.
Det här är straffet.
Två minuter för slashing. Två minuter för hooking.
Och sen har vi min favorit. Två minuter för hög klubba.
Vad sägs om fem minuter för roughing?
Du, spöket. Vem har gjort dig till domare?
Du gjorde ditt jobb. Stick, så jag kan lära dem en läxa.
Inte på det sättet. Inte av dig.
Det verkar som om du måste lära dig läxan.
Det är introduktionskurs i smärta. Lärare är Casey Jones.
-Jag vill inte slåss. -Jobbigt läge, killen.
Ett Jose Canseco-slagträ? Du har väl inte betalat för det.
Det var två för priset av ett.
Är du nån slags punkare?
Jag hatar punkare.
Särskilt skalliga med grönt smink och med masker över fula ansikten.
-Ny slagman! -Strike 1!
Miss!
Homerun!
Raphael vinner! 1-0!
-Nå? -Ny sport, rundskalle.
-Cricket. -Ingen förstår cricket.
Man måste veta vad krocket är för att förstå cricket.
Jag kan lära dig.
Sex runs.
-Hej då, missfoster. Jag måste jobba. -Missfoster?
Missfoster!
-Vad tusan var det? -En sköldpadda i trenchcoat.
Till LaGuardia?
Kom tillbaka! Jag är inte färdig med dig!
Jäklar!
Raphael. Sätt dig hos mig.
-Kan det inte vänta tills i morgon? -Du ska lyssna nu.
Mästare Yoshis första regel var:
Besitt rätt tankesätt.
Först då kan man få gåvorna styrka-
-kunskap och frid.
Jag har försökt forma din ilska, men det finns mer kvar.
Ilska fördunklar sinnet.
Vänder man den inåt är det en fiende som inte kan besegras.
Du är unik bland dina bröder-
-för du väljer att möta denna fiende ensam.
Men när du möter den får du inte glömma dem.
Och glöm inte mig.
Jag är här, min son.
Du kunde väl ha ringt mig i går.
Jag vill veta när en av mina bästa reportrar blir rånade.
Jag blev inte rånad. Jag visste att du skulle oroa dig och rusa hit.
Från och med nu får väktarna följa dig till din urgamla bil.
-Ja, sir. -Jag skämtar inte.
-Hur går det i skolan, Danny. -Fantastiskt.
Så fantastiskt att jag skjutsar honom varje dag för att han ska gå dit.
Ser du? Så gör han när han vill ignorera mig.
-Jag undrar var han fick tag på dem. -Var lite snällare mot honom.
Vad är det som pågår?
Jag har aldrig sett nåt liknande.
Staden håller på att raseras. Man kan knappt gå ut på dagen.
Jag kan säga dig en sak. Efter allt jag har hört om Little Tokyo-
-måste Sterns lämna besked i dag.
Ta det lugnt. Han har redan fått borgmästaren att jaga mig.
Vi implementerar en plan för omgrupperingar-
-som minimerar responstider och maximerar koordineringen-
-i ett decentraliserat nätverk.
Jag förstod inte allt det där.
Skulle du kunna upprepa det med vanliga ord?
Det betyder att vi har allt under kontroll.
-Då vet ni varför brotten ökat. -Det är ju hon.
Det sa jag inte. Om du ställer frågor-
-skulle det inte råda så stor förvirring.
-Jag är kär. -...som kallar Fotklanen?
Det namnet har inte kopplats till brotten.
Förnekar du att den organisationen existerar?
Jag förnekar ingenting. Du lägger ord i min mun.
Hitta henne.
Tysta henne.
-Hon är jättebra. -Det menar du inte.
Hon är en puma.
O'Neil! Kom hit!
Ta tiden.
Vad är du ute efter, förutom att jävlas med mig?
Du vet lika mycket om Fotklanen som jag, men du gör inget åt det.
Ska jag slösa personal för att några immigranter minns nånting-
-som ska ha hänt för många år sen i Japan?
-Har du nåt annat att gå på? -Försöker du lära mig mitt jobb?
1.07. Ett nytt rekord.
Underbart. Helt underbart.
-Vi har väntat på er, miss O'Neil. -Va?
-Har jag inte betalat Sonyräkningen? -Er mun kan ge er mer problem.
Jag har ett meddelande till er.
Håll käften.
Nu räcker det!
Är du galen?
Ja, Leo. Jag är galen. En tokfrans.
-Varför? -Varför? Jag vet inte.
Jag ville nyinreda. Några kuddar, en reporter. Vad tror du?
-Vad gör du, Raphael? -Hon blev överfallen.
-Jag var tvungen att ta hit henne. -Det är nyhetstjejen.
-Får vi behålla henne? -Hämta vatten, tvättlapp och kudde.
Cool.
Hej.
Herregud. Jag är död.
Nej, jag drömmer.
Okej, killarna i svarta pyjamasar hoppade på mig-
-och jag såg råttan på parkeringsplatsen. Det förklarar dig.
Och ni...
Jag har ingen aning om var ni kom ifrån.
Sätt dig ner och lugna ner dig, så ska jag berätta var vi kommer ifrån.
-Den pratar. -Det är väldigt enkelt, miss O'Neil.
Den vet vad jag heter. Perfekt.
-För femton år sen. -Varför inte drömma om Harrison Ford?
I femton år har vi bott här.
Innan dess var jag min mästare Yoshis husdjur.
Jag härmade hans rörelser i min bur-
-och lärde mig ninjans hemliga stridskonst.
När vi var tvingade att åka till New York-
-blev jag hemlös för första gången.
Jag vandrade genom kloakerna och letade efter allt jag kunde hitta.
En dag hittade jag en krossad glasburk-
-och fyra små sköldpaddor.
-Det var vi. -Tyst!
De små kröp genom en märklig självlysande sörja-
-som kom från en trasig behållare.
Jag lade dem i en gammal kaffeburk-
-och när jag vaknade morgonen efter fick jag en chock-
-för de hade blivit dubbelt så stora.
Även jag växte, särskilt intellektuellt.
Jag förundrades över deras intelligens.
Men inget kunde förbereda mig på det som hände därnäst.
En av dem pratade.
Pizza.
Det kom fler ord och jag började träna dem.
Jag lärde dem allt jag hade lärt mig av min mästare.
Snart gav jag dem namn.
-Leonardo. Michaelangelo. -Det är jag.
Donatello och Raphael.
-Jag drömmer inte, va? -Nej.
Det gör du tyvärr inte.
-Vet ni verkligen vart ni är på väg? -11th och Bleecker?
Det här är bara 9th Street. Fattar du?
-Ja. -Okej.
Jag skulle gärna bjuda in er-
-men jag har bara frusen pizza hemma.
Då kör vi!
-Du sa det magiska ordet. -Äter ni pizza?
-Gör inte alla det? -Jo, men...
Okej.
-Sa hon pizza? -Bor du i en antikaffär?
-Pizza. -Ovanför.
-Vad vill ni ha på er pizza? -Bara det vanliga.
Flugor. Bärfisar.
Jag skämtade.
Jag kanske möter honom eller kanske inte, Paolo.
Vad tycker du? Adrian! Jag har en till.
-Det här är så cool. -Nej, inte Cagney.
Din fula råtta. Du dödade min bror.
Din fula råtta.
Det måste vara Splinters favorit.
Det var ett skämt.
På tal om det, måste vi gå. Han blir orolig.
Jag vet inte vad jag ska säga.
-Kommer jag träffa er igen? -Det beror på när du har pizza.
-Vi ses. -Hej då.
-Ingen tvekan, hon älskade oss. -Det var imitationerna.
Vänta.
Splinter.
-Vad är det? -Splinter.
-Hallå? -Hej. Charles Pennington?
-Ja, vem är det? -Heter din son Danny?
-Vem är det? -Charles.
Det är min chef.
Kan ni...
...gömma er?
-Hur är det, Charles? -April...
Jag... Du har jobbat hårt på den här storyn.
Varför inte ta det lite lugnt nu?
Låt nån annan ta det.
Bara ett tag.
-Vad pratar du om? Det är min story. -Du är ju helt slutkörd.
-Jag har bara sovit dåligt. -Låt nån annan ta stadshuset.
Det är ju löjligt. Vad är det med dig?
Inget, jag tänkte bara att du kanske behövde lite hjälp.
Det gör jag inte. Kan du räcka mig en handduk?
-Var har du handdukarna? -Nej, Charles!
-Vad är det? -Du får inte se min smutsrand.
Okej? Ut, ut, ut.
-Jag måste göra mig redo att jobba. -Vill du inte ha lite hjälp?
-Hej, Danny. Be din far lugna sig. -Om det gick.
Reta inte upp nån i dag. Okej?
Det var nära.
Dags att byta till koffeinfritt.
Jag förstår inte. Jag tjänar nog för oss båda, men du stjäl.
-Varför? -Jag vet inte.
-Varför hade du en bilstereo? -Jag är ledsen.
Ledsen. Inte lika ledsen som du kommer att bli efter skolan.
Danny! Kom tillbaka!
Kolla. Vi har allt ni vill ha.
Vill ni göra nånting, så gör det. Vad ni vill.
Har du cigaretter?
Vanliga eller menthol?
Sug på den, killar! Kåk.
Gå och lek.
Du!
Bra.
-Sänk aldrig blicken inför en fiende. -Ja, mästare Tatsu.
Mästare Shredder.
Pengar kan inte köpa den ära du har förtjänat ikväll.
Du gör oss alla stolta.
Endast hårt arbete, disciplin, lojalitet-
-gör att man får bära draken.
Ni är här för att omvärlden har förkastat er.
Det här är er familj.
Jag är er far.
Jag vill att ni alla-
-ska bli fullvärdiga medlemmar av Foten.
Det finns en ny fiende.
Missfoster som stör vår verksamhet.
Ni är mina ögon och öron. Hitta dem.
Tillsammans ska vi straffa dessa...varelser.
Dessa...sköldpaddor.
Mästare.
Det här börjar låta mindre och mindre som ett vanligt rån i tunnelbanan.
-Precis, June. -Hon är en bra reporter.
-Hon är en heting. -...en organisation som heter Foten.
-Foten? -Det låter som en fotvårdsklubb.
Jag har pratat med japanska immigranter-
-som säger att vår brottsvåg påminner om ett hemligt ninjasällskap-
-som en gång fanns i Japan.
-Undersöker polisen det här? -Jag har med allt i min rapport.
Men jag tvivlar på att Sterns tar denna koppling på allvar.
-Jag förstår. -Herregud.
Pennington. Sterns kontor.
Jag trodde att vi var överens!
-Du har inte sagt hur du kom undan. -Det är ganska fantastiskt.
Några New York-bor räddade mig.
Vem säger att alla i NY bara tittar bort?
Jag vill ta tillfället i akt och tacka särskilt en av dem.
Om han tittar, så tack Raphael.
-Hingsten. -Titta. Jag tror att han rodnar.
-Det gör jag inte. -Han börjar faktiskt bli röd.
Kanske inte.
-Vad ska vi göra nu? -Vad menar du?
-Splinter är där ute nånstans! -Jag vet det.
-Strid? Köket? -Köket.
-Vad ska vi göra? -Vad kan vi göra?
April är vår enda koppling till dem. Vi får vänta tills hon kommer på nåt.
Så det är vår store ledares plan?
-Att bara sitta på arslet. -Jag sa inte att jag var er ledare.
-Du beter dig så ibland. -Du beter dig som en idiot ibland.
-Din attityd hjälper inte. -Jaså?
-Jag kanske tar min attityd och går! -Gör det.
Bra. Gör det. Vi behöver dig inte.
-Fläsksvål? -Fläsksvål.
Jäklar.
Spring! Sätt fart. Du lät honom springa förbi!
Han är ju otrolig. -Kom igen.
Sparka den jäkla kaninen. Gör nånting.
-April. Du var jättebra. -Tack, Mikey.
Hon kallade mig Mikey.
-Har du hört nåt än? -Inte än.
Vi sänder intervjun vid fem och sex och sen får vi se om det ger nåt.
Jag bad dem ringa hit så fort nån ringer stationen.
Tack, April. Vi uppskattar verkligen allt.
Det är så lite, så. Var är Raphael?
Jag tänkte visa er affären. Ska vi hämta honom?
-Nej. -Han behöver bara avreagera sig.
Ni måste använda den förkortade läroboken i ninjastrid.
Kom igen. Hur har ni tänkt slå mig?
Bra svar. Bra svar.
Jag har bara öppet på deltid. Mest för pappa.
Han älskade skräp. Det är väl korkat att förlora pengar-
-bara för att man saknar sin pappa.
-Nej, det är det inte. -Redo?
-Det här stället har allt. -Ja, nästan.
-Har inte Raph varit borta länge nu? -Han gör ofta så. Han gillar det.
-Är ni säkra? -Han kommer säkert när som helst.
-Raph! Är han... -Nej, han lever. Knappt.
Vad i...
Och jag som tyckte försäkringssäljare var påstridiga.
En till som gillar chuks.
Fortsätt öva.
Där får du!
Nån av dem måste veta var Splinter är, så knocka inte alla.
Det är nog inget problem.
Jag fick dig.
Donnie! Lyckohjulet!
Nu!
-De gillar visst inte lekprogram. -Gillar inte alla Vanna?
Kalifornienrulle.
-Vilket pucko. Du missade igen. -Tur att de inte är skogshuggare.
Du skämtar inte. Det enda som skulle stå säkert i skogen vore träden.
Jag vet inte om det passar så bra att era kompisar kommer nu.
Vilken krasch.
Nej.
Nu skulle vi behöva Raph.
Vad är det?
Kan ni berätta vad ni gör med min lille, gröne vän?
-Vem är hetingen? -Vem tusan är det?
-Wayne Gretzky på steroider? -Anfall!
Vi måste ut härifrån!
Hjälp mig. Det fanns en lucka till källaren här.
Kom igen, era maskar! Kom igen!
Vi sticker nu!
Stick så tar jag hand om dem.
-Kommer du? -Jag skyddar er!
Bra idé.
Det är April. Lämna ett meddelande.
Det är Charles. Jag är ledsen, men det här är ingen lätt sak.
Du får sparken. Jag vet att det är ett hårt slag.
-Det kan man säga, Chuck. -Kom igen!
Hej då, killar! Jag måste sticka.
Ninjor! Försvinn!
Vad är de där missfostren?
Hur har de lärt sig slåss så?
Du kommer att svara.
Då får du hänga där tills du dör.
-Sluta, mästare Tatsu. -Snälla. Nej, nej.
Han kommer att klara sig.
Hur kan ett så ungt ansikte bära så många bördor?
-Du kan ju prata. -Ja, och jag kan också lyssna.
En del säger att vägen från inre plågor-
-börjar med ett vänligt öra.
Mitt öra är öppet om du vill använda det.
-Jag skulle inte tro det. -Vad heter du?
-Danny. -Har du ingen förälder att gå till?
Pappa bryr sig inte om mig.
-Jag tvivlar på att det är sant. -Varför det?
Alla fäder bryr sig om sina söner.
-Hur mår Raphael? -Inte så bra.
-Var inte det med i "Vredens druvor"? -Väldigt roligt.
Jag har inte varit här på åratal.
Kan du laga den?
Svarar det på din fråga? Motorblocket ser ut som San Andreasförkastningen.
-Fantastiskt. -Ja.
-Då måste jag nog gå en stund. -Varför?
Närmsta granne är 6,5 km bort. Jag måste ringa min chef.
-Menar du Charles? -Hur visste du det?
Han lämnade ett meddelande på svararen.
Du besparade dig en 13 km lång promenad.
-Du fick sparken. -Jag...
-Besparade jag mig det? -Ja.
-Har du gått kurser i okänslighet? -Jag försökte ha en positiv vinkel.
-Du misslyckades. -Du skulle inte stå här utan mig.
-Vill du att jag ska tacka dig? -Nej. Jag borde tacka dig, va?
-Okej. Tack. -Tack själv!
-Varsågod! -Varsågod!
Jösses. Det är nästan som "Par i brott".
Det känns konstigt att vara tillbaka.
Det känns fortfarande som hemma.
Mina nya fantastiska vänner har lidit sitt första nederlag.
Det är illa nog, men de har förlorat chansen att få nyheter om sin mentor-
-och det är nog värre än nåt annat.
Var och en hanterar det på sitt eget sätt.
Donatello har hittat nån att fästa sig vid.
Inte ens nära. Professorn och Mary Ann i evig lycka.
Inte en chans. Gilligan var hennes kis.
-De skulle vara gifta med sex barn. -Gilligan var ju en tönt, spyan.
-Du är ju tönten, kamelmun. -Kupolskalle.
Alvläpp.
Vi gör ett försök. Vi får se om transplantationen fungerade.
-Okej, då kör vi. Vad är vi på? -G.
-Då kör jag, grönfejs. -Jag är redo, hästhjärna.
Det fungerade.
Leonardo har vakat över Raphael.
Han kommer att klara sig.
Sen har vi Casey Jones. En nioåring fångad i en manskropp.
Han vore nästan gullig om han inte vore så envis.
-Donatello! -Han är ute med de andra.
De tränar eller går nåt annat. Jag vet inte.
-Behöver du hjälp? -Jag vet inte.
Jag är mr händig.
-Okej, kom. -Visa vägen, bruden.
-Bruden? -Raring?
Sötnos?
Prinsessan!
-Ge mig en ledtråd. -Jag fixar det själv.
Okej, det är din ensak. Men be inte mig om hjälp.
Jag skulle inte be dig om hjälp om du så vore den sista saken på jorden.
Det utvecklar sig som det ska.
-Hallå? -Va?
Raph! Du har vaknat.
-Hur mår du? -Vad måste man göra för att få mat?
Hallå! Han har vaknat! Han vill ha mat!
Ta med mat! -Du kommer att klara dig, Raph.
-Du kommer att klara dig. -Ja, ja. Okej, Leo. Skärp dig.
Jo, Raph.
Du vet det där som jag sa...
Att vi inte behöver dig, och så...
Leo. Sluta.
Vad vi har saknat dig.
Det är ett fototillfälle.
Sköldpaddorna var fyra igen, men ändå inte hela.
Ett tvivel dröjde sig kvar. Nåt okänt som de inte klarar att tänka på.
Deras största skräck.
Splinter!
Ert välde blomstrar, mästare Shredder.
-Vad har ni fått veta av råttan? -Inget. Den pratar inte.
-Och pojken som visade sköldpaddorna? -Han är fortfarande saknad.
Jag förstår inte. Varför bekymrar du dig för sköldpaddorna?
De har inte synts till på flera dagar.
Det var nåt med hur de slogs.
Det känns bekant.
Nåt...från det förflutna.
Olja?
Hej.
Turtle Wax
-Herregud. -Lustigkurre.
Leonardo.
Splinter!
Vilken rysk roman utspelar sig under Napoleonkrigen?
-"Krig och fred." -Han lever.
-Hallå! -Splinter lever!
Vi vet, Leo. Vi tror alla att han lever.
Jag tror inte. Jag vet.
Leo?
Om du släpade ut oss i onödan...
-Oroa er inte. Jag är förberedd. -Lägg undan dem.
Blunda och koncentrera er.
Fullständig koncentration.
Jag är stolt över er, mina söner.
I natt har ni lärt er ninjans sista-
-och största sanning.
Att totalt bemästra nåt gör man inte med kroppen-
-utan med sinnet.
Tillsammans finns det inget era fyra sinnen inte kan klara av.
Hjälp varandra. Finn styrka i varandra.
Minns alltid den sanna kraften som länkar er samman.
Samma kraft som tog mig hit ikväll.
Jag återvänder gladeligen med några sista ord:
Jag älskar er alla, mina söner.
-Var du proffs? -Innan jag blev skadad.
-Ja. -Jag är ledsen.
Det var jag med.
Jag har ju sagt att jag inte gillar när ni gör så.
-Vad är det? -Det är dags att åka tillbaka.
Nej.
Hem, ljuva hem.
Som att resa utan Green Card.
Det är inte så illa. Snyggt ställe. Jag...
Ska du med eller inte?
Det här är lysande. Först gården som Gud glömde och nu det här.
Varför träffar jag aldrig folk som har lägenheter?
Det är väl svårt att hitta bra hembiträden i en kloak.
-Ni kanske borde anlita rörmokare. -Sluta klaga. Det är bara en natt.
-Varför kan vi inte börja direkt? -Det har varit en lång resa.
Innan vi visar att vi är tillbaka behöver vi några timmars sömn.
Ja, du har rätt. Jag bara...
Vad var det?
-Danny? -Skjut inte.
-Vad gör du här? -Var kom han ifrån?
-Jag rymde hemifrån. -Din far kommer att bli tokig.
-Fungerar den här? -Nej!
Ring inte. Låt mig stanna här i natt. Du kan ringa imorgon.
-Lyssna på mig nu. -Vänta lite.
Vad menar ni med att vi ska sova här?
Du lider av klaustrofobi.
Vill du käka knogmacka? Jag har inte ens tittat åt killar.
Han menar att du är rädd för trånga utrymmen.
Rädd?
Jag? Tror du det?
Jag behöver inte ta att ni kallar mig rädd.
Jag ska sova i bilen.
-Jösses. De är jättebra. -Tack.
-Får jag en? -Visst. Varför inte?
-Tack. -Jösses.
Jag skulle verkligen kunna äta lite pizza nu.
Jag åt pizza här för nån dag sen. Det kanske finns lite kvar.
-Nå? -Fråga.
Gillar du penicillin på din pizza?
"Rädd för trånga utrymmen."
Ni är här för att omvärlden har förkastat er.
-Har du ingen att gå till? -Det här är er familj.
Alla fäder bryr sig om sina söner.
Jag har inte sett dig på flera dagar.
Jag har varit på mitt gömställe på sistone.
Gömmer du dig för din surrogatfamilj med?
-Jag vet inte. -Jag hade också en familj en gång.
För många år sen bodde jag i Japan.
Jag var husdjur till min mästare Yoshi.
Jag härmade hans rörelser i min bur-
-och lärde mig den mystiska stridskonsten ninjitsu.
Yoshi var en av Japans främsta skuggkrigare.
Hans enda rival var en man som hette Oroku Saki.
De tävlade om allt.
Men allra hetast tävlade de om en kvinnas kärlek.
Tang Shen.
Hon älskade bara min mästare.
Men för att slippa se honom strida över henne mot Saki-
-övertalade hon Yoshi att fly till USA.
Men Saki svor att hämnas. Jag minns det väl.
När min mästare kom hem hittade han Shen liggande på golvet.
Sen såg han hennes mördare. Saki sa inte ett ord-
-och under striden gick min bur sönder.
Jag hoppade upp i Sakis ansikte och bet och rev.
Men han kastade mig i golvet och högg av mitt öra med sin katana.
Sen försvann han och jag var ensam.
Vad hände med Oroku Saki?
Det är det ingen som vet-
-men du bär hans symbol på din panna.
-Vad gör du här, pojk? -Inget.
-Var har du varit? -Ingenstans.
-Du ljuger för mig. -Nej.
Och du döljer nånting.
De är tillbaka.
-Mästare. -Det blir inga misstag denna gång.
Jag går själv. Och råttan...
Döda den.
-Vem är du? Vad vill du? -Känner du igen mig nu? Vad pågår?
-Följ med mig. -Om två sekunder...
De tänker döda Splinter.
Plättlätt.
Jag hoppas verkligen att det finns fler.
Bra.
Var är nycklarna?
Vem är du?
Jag heter Casey Jones.
Jag är en vän.
Nu sticker vi.
Lite till höger. Lite till vänster.
En gång till. Och lite mer så där.
Stopp. Perfekt.
-Du är en naturbegåvning. -Tack.
Vet du vad? Lite astmaspray hjälper mot det där.
Det där kommer att stå dig dyrt.
Du lyssnar visst inte.
Jag börjar ana att det finns en liten språkbarriär här.
Fore!
Jag ska aldrig kalla golf tråkigt igen.
Ur vägen!
Skrytmåns!
Varför står ni bara där? Ta honom
-Ska jag ta dig först? -Vi är lojala mot Shredder!
Shredder utnyttjar er. Han förgiftar era sinnen-
-för att få det han åstundar.
Han bryr sig inte om er eller dem ni gör illa.
Vi är en familj.
En familj? Var det det du sa?
Kallar ni det här och den där för familj?
Casey.
Vart ska ni?
Han verkar helt skalad.
Föga originellt.
-Vi kan verkligen skala av dem. -För klyschigt.
-Det var en skalande träff. -Jag gillar det. Kom hit.
Lysande!
Vart är ni på väg?
Hallå! Vänta på mig!
Jag älskar att vara sköldpadda!
Inga fler?
Vet nån vad det där är?
Jag vet inte, men det behöver aldrig låna en konservöppnare.
Ni kämpar väl i den gamla stilen.
Men ni har orsakat tillräckligt med problem.
Nu får ni möta Shredder.
-Shredder? -Han kanske gör coleslaw.
Jag tar honom.
-Han är duktig. -Ja, du kan börja.
Ska vi klunsa om det?
-Ett, två, tre. -Härligt.
Kom.
Så viktig var alltså familjen.
Hur förlorade vi egentligen kontrollen över det här?
Nån kanske borde berätta att vi är de goda killarna.
-Tankar? -Jag har bara en tanke.
Han vet var Splinter är.
Dina killar verkar behöva... -Vart tog han vägen?
Härligt. Rester.
Det är en talang.
-Var är Splinter? -Råttan.
Den har alltså ett namn.
Den hade ett namn.
Du ljuger!
Gör jag?
Han dör!
Vapnen!
Nu!
Dårar.
Ni tre skulle ha kunnat övermanna mig och bara förlorat en av er.
Nu kommer ert öde att bli samma som hans!
Nej!
Splinter.
Ja, Oruku Saki. Jag vet vem du är.
Vi träffade för många år sen i min mästares hem:
Hamato Yoshi!
Det är han.
Du...
Nu ska jag avsluta det jag påbörjade med ditt öra.
Döden kommer till oss alla, Saki-
-men nånting mycket värre kommer till dig.
För när du dör kommer det att vara...
...utan ära.
-Splinter. Är du okej? -Splinter.
-Vi var så oroliga. -Ungar.
Okej, då kör vi.
April. Här, April.
-Varför får jag det? -Jag är skyldig dig det.
-Pappa! -Danny?
Danny. Danny!
Var har du varit? Hela stan har letat efter dig.
-Mår du bra? Är du okej? -Det är okej, pappa.
Jag mår bra. Jag heter bara Dan nu, pappa.
Dan.
Vad har du gjort, missfoster? -Ta hit bårar och läkare.
Stå still. Ta ungarna där borta. Jag vill prata med dem.
Omständigheterna krävde det. Jag vill att du ska rapportera om det här.
Jag vet inte.
Visste du att Williams på kanal 5 har eget kontor.
-Du kan få ett kontor. -Hon har ett hörnkontor.
-Du kan få det. -Hon får högst lön av alla reportrar.
Nu får du det.
Du är en tuff förhandlare.
Okej. Jag vill ha svar.
Vad har hänt här?
Det är bäst att nån pratar med mig.
Titta på östra lagerlokalen på Lairdman Island.
Där får du dina svar.
Kom.
-Jag har letat efter dig. -Hej, Casey.
Hej.
Jag ser ut som om jag har kallat Tyson en mes.
Och du säger bara hej?
-Du behöver väl ingen ambulans? -Nej, men jag...
Kan du hålla tyst och kyssa mig? Jag har ett reportage att göra.
-Jag gillar när du är bossig. -Gör du?
9,95.
-Härligt, April! -Härligt, Casey!
Ja, så ska det se ut!
-Vi var lysande! -Läckert!
Häftigt.
-Fräckt. -Soft.
-Totalt toppen. -Lysande!
-Asbra. -Mega...
Jag har alltid gillat...
...cowabunga.
Cowabunga!
Jag var rolig.
Översättning: Samuel A. Säll www. primetext. tv